Un nou studiu cartografiază genele și căile celulare care contribuie la pierderea în greutate indusă de efort. Cel mai recent studiu al oamenilor de știință de la MIT și de la Universitatea Harvard a analizat relația complexă dintre nutriție, exerciții fizice și corpul uman.
Cercetarea explorează mecanica celulară a dietelor bogate în grăsimi și a activității fizice și modul în care acestea pot ghida celulele și sistemele corpului în direcții sănătoase sau, din contră, nesănătoase.
Această lucrare are la bază cercetările anterioare efectuate de cercetătorul MIT Manolis Kellis, care s-au concentrat pe gena FTO, asociată cu masa de grăsime și riscul de obezitate. Numeroase cercetări au dezvăluit până acum modul în care ritmul circadian poate influența metabolismul și comportamentul celulelor adipoase.
De aceea, acest nou studiu este considerat extrem de important. Autorii au descoperit că dietele bogate în grăsimi suprimă genele care guvernează ritmurile circadiene, în timp ce exercițiile fizice au avut efectul opus și le-au stimulat. Două dintre aceste gene au fost asociate cu gene umane legate de ritmul circadian și un risc mai mare de obezitate, scrie New Atlas.
Kellis a demonstrat modul în care genele FTO reglează o cale de semnalizare care transformă unele tipuri de celule adipoase imature fie în celule de ardere a grăsimilor, fie în celule de stocare a grăsimilor.
Ulterior, Kellis și-a îndreptat atenția spre rolul exercițiilor fizice în acest proces. Împreună cu cei de la MIT și Harvard Medical School, Kellis a efectuat secvențierea ARN-ului unicelular pe țesutul muscular scheletic, țesutul adipos alb (care servește drept rezervă eneretică) și țesutul adipos alb subcutanat, care se află sub piele.
Exercițiile fizice pot avea un efect uriaș în organism
Aceste țesuturi au fost obținute de la șoareci din patru grupuri experimentale diferite. Două grupuri de șoareci au fost hrăniți fie cu o dietă normală, fie cu o dietă bogată în grăsimi timp de trei săptămâni. Apoi, aceste grupuri au fost împărțite în continuare într-un grup sedentar și într-un grup pus pe banda de alergare, timp de încă trei săptămâni. Țesuturile lor au fost apoi analizate, permițând oamenilor de știință să determine care gene au fost activate sau suprimate prin exerciții fizice în 53 de tipuri diferite de celule.
„Est clar acum modul în care dietele bogate în grăsimi împing toate aceste celule și sisteme într-un singur fel, iar exercițiul fizic pare să le împingă aproape pe toate în sens invers”, a explicat Kelli, care menționează că exercițiile fizice pot avea, într-adevăr, un efect uriaș în organism.
Obezitatea și exercițiile fizice au un impact direct asupra ritmului circadian
„Pe măsură ce adipocitele (celulele adipoase) devin supraîncărcate cu lipide, se acumulează și mai mult stres, ceea ce provoacă inflamație sistemică. Aceasta poate dura pentru o lungă perioadă de timp”, a adăugat Kellis. „Acesta este unul dintre factorii care contribuie la multe dintre efectele adverse ale obezității”, subliniază el.
„Au existat o serie de studii care arătau că este extrem de important modul în care organismul absoarbe caloriile”, a mai spus Kellis. „Conexiunea ritmului circadian este una foarte importantă și arată cum obezitatea și exercițiile fizice au un impact direct asupra acestui ritm circadian în organele periferice, care ar putea acționa sistemic și ar putea regla funcțiile și imunitatea celulelor stem”, explică el.