Dani Oțil a trecut prin momente fără precedent despre care a vorbit de abia acum. Se pare că în perioada în care era elev, acesta a fost, la fel ca și alte vedete cunoscute, victimă a bullying-ului. Prezentatorul tv a fost chiar și bătut fără milă de către colegii săi.
În cadrul unui podcast recent, Dani Oțil a făcut o serie de dezvăluiri fără precedent. Prezentatorul tv a recunoscut că a fost victima bullying-ului în liceu. El susține că la un moment dat a fost chiar și bătut cu pumnii și cu picioarele de către colegii săi, însă niciodată nu a ripostat.
Totodată, el susține că nu a plâns și nici nu a urlat în ciuda celor care s-au întâmplat. Dani Oțil a mai precizat că în liceu era destul de popular și consderă că acest lucru era deranjat probabil pentru anumite persoane.
”Pumni, picioare, tot ce-a trebuit. Nu m-am clintit. Știu că mă gândeam la un singur lucru. Unu, dacă cad sau plâng sau urlu după ajutor, eu am pierdut meciul ală. Ei se știu. Sunt puțin mai mari decât mine. Îi deranja, probabil, că eram popular la liceu. N-am căzut, asta i-a deranjat foarte tare pe ăia doi, șefii. De-al dracului, m-am întors în sala de sport să mă uit la meci”, a povestit Dani Oțil.
Cum a reușit Dani Oțil să depășească momentul
Deși nu a ripostat când a fost lovit, Dani Oțil a găsit o altfel de metodă pentru a face față situației. Astfel, a reușit să își câștige cât s-a putut respectul colegilor.
În fnal, prezentatorul tv nu a mai primit nicio palmă, niciun coleg nu i-a mai vorbit urât și totodată, acesta a reușit să își câștige respectul după foarte mult timp.
”M-am pus în sală, la cinci metri de ei. Învățasem un lucru din faza unu a copilăriei mele. Când îi trece ura unui coleg, copil, frate, nu te mai poate bate, că i s-a dus ura. Trebuie să-l bați tu ca să-l repornești. M-am așezat acolo și m-am uitat la tot meciul. Ei se tot întorceau să vadă dacă zic ceva, îi mai ațâț cumva.
De atunci, niciodată în Reșița, poate că povestea s-a perpetuat, poate că ăia s-au plictisit, dar niciodată, nimeni nu mi-a mai vorbit urât sau să îmi dea cineva o palmă. Eu eram ca un stâlp pe lângă care se trece” a mai povestit Dani Oțil.