Multe pensii lunare de serviciu depăşesc suta de milioane de lei vechi. În acest timp, 1,4 milioane de pensionari primesc pånă la 750 de lei de la stat. Anul acesta, statul a scos de la buget zece miliarde de euro pentru a plăti pensiile celor 5,5 milioane de pensionari care au contribuit la fondul de asigurări sociale. Încă un miliard de euro a mai dat pentru alţi 150.000 de pensionari, dintre care cei mai mulţi nu au cotizat la fondul social. Aceştia sunt beneficiarii pensiil
Multe pensii lunare de serviciu depăşesc suta de milioane de lei vechi. În acest timp, 1,4 milioane de pensionari primesc pånă la 750 de lei de la stat.
Anul acesta, statul a scos de la buget zece miliarde de euro pentru a plăti pensiile celor 5,5 milioane de pensionari care au contribuit la fondul de asigurări sociale. Încă un miliard de euro a mai dat pentru alţi 150.000 de pensionari, dintre care cei mai mulţi nu au cotizat la fondul social. Aceştia sunt beneficiarii pensiilor speciale: magistraţi, parlamentari şi funcţionari din Parlament, diplomaţi, militari, poliţişti, securişti, aviatori. Lista este în creştere de la an la an.
Majorarea la 45% din salariul mediu brut a punctului de pensie va necesita un transfer de un miliard de euro de la buget pentru acoperirea suplimentărilor. Nimeni nu spune că vor fi necesari şi alţi bani pentru plata pensiilor speciale. Acestea sunt calculate la valoarea ultimelor salarii ale beneficiarilor, şi nu pe puncte. Creşterea nivelului salariului la care se raportează pensiile „de serviciu“ duce automat la majorarea lor.
Chiar şi cei care fac parte din råndul muritorilor de rånd, cotizanţi la sistemul public de pensii. Dovadă sunt sumele de peste 11.000 lei, chiar şi peste 13.000 lei, pe care le primesc lunar cåţiva pensionari din Bucureşti.
STRATEGII Cåţi tineri se gåndesc la ce li se va întåmpla peste 30 de ani? Cei mai mulţi nu-şi fac calcule pe termen lung, în afara celor pe care le presupun împrumuturile bancare. Puţini se gåndesc la strategii de retragere la pensie. Dar romånii sunt inventivi!
Am abordat problema pensiilor şi a strategiilor de pensionare cu ajutorul mai multor specialişti în domeniu: Angelica Mihail, director în cadrul Casei Naţionale de Pensii şi Alte Drepturi de Asigurări Sociale (CNPAS), Mircea Oancea, preşedintele Comisiei de Supraveghere a Sistemului de Pensii Private (CSSPP), şi Mihai Şeitan, fostul preşedinte al CNPAS, considerat şi părintele pensiilor din Romånia. Concluzia unanimă a fost aceea că în Romånia nu se poate vorbi despre o strategie de retragere cåt mai avantajoasă la pensie, dintr-un motiv foarte simplu. Suntem obligaţi, prin lege, să ne supunem unui sistem public grav afectat de maladia socială a mileniului: ponderea persoanelor vårstnice în continuă creştere, la fel şi media de viaţă, faţă de numărul în scădere al celor care susţin sistemul public de pensii, adică al angajaţilor. Başca faptul că, pånă în 2014, se prevede o creştere graduală a vårstelor de pensionare şi a stagiului minim de cotizare la asigurările sociale.
„Nimic nu este sigur“, ne încurajează Angelica Mihail. „Nimeni nu ştie dacă aceste dispoziţii ale legii actuale nu se vor modifica. Sunt discuţii cu privire la egalizarea stagiilor complete de cotizare între femei şi bărbaţi, ca să nu mai existe discriminări.“ Oricum, directorul CNPAS ne asigură că acum sistemul de calcul al pensiilor este mult mai corect decåt oricånd înainte. Ce se va întåmpla însă peste cinci ani nu ştie nimeni, şi cu atåt mai puţin peste zece sau 30 de ani. Nu există nicio predicţie şi nicio garanţie. „Pot să vă spun doar că, în ianuarie 2009, valoarea punctului de stabilire a pensiilor va fi 45% din salariul mediu brut pe economie.“
Fitilul bombei cu efect întårziat este făcut din „excepţiile“ de la legea comună. Adică armata, poliţia, SRI, SIE şi alte structuri ale sistemului de securitate, magistraţii, diplomaţii, parlamentarii şi, mai nou, personalul din aviaţie. Toţi angajaţii din aceste domenii de activitate se bucură de un sistem special de calculare şi de consolidare a pensiilor. Întrebarea este: cine aprinde chibritul?
Am încercat să obţinem date concrete de la fiecare „excepţie“ în parte. Desigur, au apărut nenumărate motive care au făcut să nu se poată trimite la timp răspunsurile, iar cele primite, au ocolit cu „diplomaţie“, miezul problemei. Cåţi pensionari sunt în sistem şi care sunt pensiile acestora?
Cercetånd pe cont propriu, am descoperit că pensia medie a unui magistrat este de 4.500 lei. De ce este atåt de mare? Pentru că, bugetul de stat suportă o diferenţă substanţială pentru a asigura magistraţilor „cuantumul pensiei de 80% din baza de calcul reprezentată din indemnizaţia de încadrare brută sau din salariul brut lunar, după caz, şi sporurile avute în ultima lună de activitate înainte de data pensionării“, după cum detaliază George David, din Departamentul Comunicare al Ministerului Justiţiei. Şi personalul auxiliar din magistratură are pensii medii peste mia de lei.
Pensia de 1.000 de euro rămåne un vis îndepărtat
Media pensiilor militarilor şi ale poliţiştilor se situează sub nivelul celei a procurorilor, judecătorilor sau magistraţilor-asistenţi, dar tot depăşeşte 1.500 de lei. Drept este că şi numărul pensionarilor din aceste structuri este mult mai mare. Compensativ însă, la pensionare, militarii primesc un ajutor care, în medie, ajunge la 15.000 lei. Dacă mai pui în calcul şi vårsta de pensionare, care în anumite situaţii poate coborî şi sub 50 de ani, diferenţele faţă de celelalte „excepţii“ se atenuează. Din 2001, pensiile în armată au crescut de aproximativ cinci ori, ceea ce creează perspective încurajatoare şi în viitor. Toate aceste pensii sunt asigurate de la bugetul statului, fără ca nimeni să contribuie cu un singur leu la vreun fond social.
Cåt este de echitabil sistemul creat cu atåta rigurozitate pentru ceilalţi oameni ai muncii? Dna Angelica Mihail ne asigură că echilibrul s-a dorit în interiorul sistemului public, şi el funcţionează tot mai eficient. „Modificările aduse la lege permit acum celor care au salarii mari şi contribuţii mari la asigurări sociale să beneficieze de pensii mai mari. Cei care au avut pensiile umflate artificial după 1990 nu au mai beneficiat de majorări şi vor sta pe loc pånă se vor echilibra corespunzător punctelor de pensie acumulate.“
Dat fiind contextul, fiecare trebuie să-şi gåndească pe cont propriu strategiile de retragere la pensie. Dacă majoritatea angajaţilor sunt obligaţi să se supună legii din sistemul public de asigurări, orientarea către segmentul pensionarilor „din sistemul special“ ar putea fi o strategie. Modelul italian nu-i greu de copiat! Pentru că altfel, cu toate eforturile suplimentare de contribuţie la fondurile private, pensia medie netă de o mie de euro va fi greu de atins chiar şi peste 35 de ani de muncă.
SALARIUL ÎN PLIC TE COSTA LA BATRÅNEŢE
„Nu trebuie să dramatizăm situaţia din Romånia. Nici occidentalii nu sunt pricepuţi în elaborarea unor strategii de pensionare, deşi educaţia lor s-a făcut în decursul a zeci de ani. Deocamdată, noi trebuie să fim atenţi la cåteva lucruri:
1. Să nu acceptăm angajarea pe salariul minim şi plata altor sume de bani «în plic».
2. Să ne înscriem din timp la un sistem facultativ de pensii.
3. Să urmărim atent investiţiile financiare, pe piaţa de capital sau în diverse domenii sigure şi profitabile pe termen lung.
Fondurile facultative din Europa sunt profitabile, iar Romånia are avantajul de a fi intrat într-un sistem flexibil şi bine pus la punct.“
Strategii de retragere la pensie
COMENTARIU
Muncim ca să trăim sau trăim ca să muncim?
Dacă tot am început concediul cu aşa o veste, mi-am propus să experimentez cum aş putea trăi cu pensia mea. Am depăşit baremul din prima zi, cu toate restricţiile impuse. Aşa că a trebuit să-mi revizuiesc atitudinea faţă de viitor. Dacă vreau să supravieţuiesc, aşa cum fac acum, nu am decåt să lucrez pånă în ultima clipă şi să renunţ la ideea că voi ieşi vreodată la pensie. Aşa că m-am întors la serviciu cu mult elan!
Numai că întåmplarea a făcut să discut cu un director dintr-o companie importantă din Romånia despre criza de personal, chiar din prima zi de activitate. A început să-mi povestească despre doi pensionari care au răspuns imediat la anunţurile de angajare. „Oameni cu experienţă şi cu putere de muncă“, comentează cu entuziasm directorul general. Adică oameni la vreo 50 de ani. Unul era proaspăt „lăsat la vatră“ de SRI. Celălalt lucrase în aviaţie. „Totul a fost minunat, pånă în momentul în care negocierea contractului de muncă s-a mutat pe segmentul cåştigurilor salariale. Nu le-am putut face nicio ofertă tentantă, recunoaşte cu regret interlocutorul meu. Primul mi-a spus că are o pensie de 7.800 de lei, iar celălalt, cu puţin mai mică. Ce salariu le-aş fi putut oferi eu?“
N-am mai putut să mă concentrez la restul discuţiei. În minte făceam tot felul de înmulţiri şi împărţiri. Diferenţa dintre pensia mea şi a ofiţerului de la SRI mi se părea ireală. Cum întotdeauna am avut probleme cu matematica şi cifrele, m-am întors la redacţie şi mi-am propus să încep o documentare serioasă pe această temă. Rezultatele s-au dovedit a fi mai mult decåt o provocare personală.