Sfârşitul de an se anunţă fierbinte, cu numeroase reglementări legislative în domeniul fiscal, prin prisma anului 2007. Mai sunt promisiunile de reducere a contribuţiilor sociale şi, iată, recent, o modificare a OUG nr. 158/2005 privind concediile şi indemnizaţiile de asigurări sociale de sănătate. Modificările sunt introduse prin Legea nr. 399/2006 de aprobare a ordonanţei şi, aparent, sunt aplicabile de la 1 ianuarie 2006. De fapt, este vorba doar de o modalitate deficitară d
Sfârşitul de an se anunţă fierbinte, cu numeroase reglementări legislative în domeniul fiscal, prin prisma anului 2007.
Mai sunt promisiunile de reducere a contribuţiilor sociale şi, iată, recent, o modificare a OUG nr. 158/2005 privind concediile şi indemnizaţiile de asigurări sociale de sănătate. Modificările sunt introduse prin Legea nr. 399/2006 de aprobare a ordonanţei şi, aparent, sunt aplicabile de la 1 ianuarie 2006. De fapt, este vorba doar de o modalitate deficitară de introducere a modificărilor, care a generat confuzie în rândul contribuabililor. Astfel, modificarea art. 4 apare astfel:
„Art. 4. – (1) La data intrării în vigoare a prevederilor prezentei ordonanţe de urgenţă, cotele de contribuţii de asigurări sociale stabilite prin Legea bugetului asigurărilor sociale de stat se diminuează cu 0,85 puncte procentuale, prin deducere din:“.
În formularea iniţială a actului normativ, cota era de 0,75%. Modificarea de cotă introdusă de legea de aprobare duce la ideea că ar trebui să se facă o recalculare a contribuţiei de la începutul anului până în prezent.
Nu trebuie însă uitat că, potrivit Constituţiei, legea acţionează numai pentru viitor. Această prevedere este cuprinsă în art. 15 alin. (2): „Legea dispune numai pentru viitor, cu excepţia legii penale sau contravenţionale mai favorabile.“ Cu alte cuvinte, modificările – importante de altfel – aduse de Legea nr. 399/2006 sunt aplicabile începând cu 9 noiembrie 2006, data intrării în vigoare a legii de aprobare a OUG nr. 158/2006.
Care sunt aceste modificări? Iată câteva dintre ele:
1 Se majorează cota de la 0,75% la 0,85%, cu diminuarea corespunzătare a cotei de contribuţii de asigurări sociale de stat datorată de către angajator.
2 Se micşorează stagiul de cotizare de la 6 luni la 1 lună. Acesta este un avantaj, în special pentru cei care au întrerupt o perioadă de timp activitatea, astfel încât nu mai au calitatea de asiguraţi (fie au fost în concediu fără plată, fie au pierdut locul de muncă pe care îl aveau, fără a beneficia de ajutor de şomaj).
3 Se plafonează baza de calcul a contribuţiei de concedii şi indemnizaţii, care nu poate fi mai mare decât produsul dintre numărul asiguraţilor din luna pentru care se calculează contribuţia şi valoarea corespunzătoare a 12 salarii minime brute pe ţară. Altfel spus, pentru fiecare angajat se ia în considerare un venit impozabil (din punctul de vedere al contribuţiei de concedii şi indemnizaţii) de maximum 3.960 RON. Acest lucru nu este însă precizat în mod expres, ceea ce induce confuzii în determinarea bazei de calcul a indemnizaţiei. Astfel, art. 10 a rămas nemodificat, ceea ce înseamnă că baza de calcul a indemnizaţiei care este, în continuare, media veniturilor lunare din ultimele 6 luni pe baza cărora se calculează, conform legii, contribuţia pentru concedii şi indemnizaţii, din cele 12 luni din care se constituie stagiul de cotizare. Or, dacă stagiul este mai mic de 6 luni (aşa după cum permite ordonanţa în forma modificată), de unde se vor lua cele 6 luni pentru a se face media veniturilor (a se vedea şi metodologia de calcul prevăzută în normele de aplicare)? Ne întrebăm, de asemenea, în ce măsură plafonarea bazei de calcul a contribuţiei determină sau nu o plafonare a indemnizaţiei? Întrebarea are în vedere faptul că, în timp ce contribuţia se determină prin raportare la un fond de salarii, indemnizaţia se determină prin raportare la un venit individual. Plafonarea contribuţiei presupune că veniturile individuale nu se regăsesc integral în fondul de salarii, ci numai până la o anumită limită. Cum se determină această limită sau, mai exact, se determină ea oare?
4 Indemnizaţia pentru incapacitate temporară de muncă se suportă de către angajator, din prima zi până în a 5-a zi de incapacitate temporară de muncă. Altfel spus, numărul de zile de concediu plătite de către angajator nu mai depinde de numărul de angajaţi pe care acesta îi are, aşa cum era prevăzut în forma iniţială a actului normativ.
5 Pentru indemnizaţiile de sănătate se datorează contribuţia de asigurări sociale atât de către angajat, cât şi de către angajator. Contribuţia datorată de către angajator este nouă, iar baza de calcul este aceeaşi ca pentru contribuţia datorată de către angajat, respectiv un salariu de bază minim brut pe ţară garantat în plată, proporţional cu numărul de zile lucrătoare din concediul medical. Reamintim faptul că perioada de concediu realizată în condiţiile OUG nr. 158/2006 reprezintă stagiu de cotizare în sistemul public de pensii, iar venitul luat în considerare la calculul pensiei este baza de calcul a contribuţiei (salariul de bază minim brut pe ţară garantat în plată, proporţional cu numărul de zile lucrătoare din concediul medical).
6 Se consideră contravenţie şi se sancţionează cu amendă nedepunerea lunară la casele de asigurări de sănătate a declaraţiilor privind evidenţa obligaţiilor de plată către Fondul naţional unic de asigurări sociale de sănătate pentru concedii şi indemnizaţii şi privind evidenţa nominală a asiguraţilor care au beneficiat de concedii şi indemnizaţii, după caz. Amenda contravenţională este cuprinsă între 1.000 şi 2.500 RON. n